Traducerea Ši adaptarea V I O R E L 2 0 0 2
O, Muză!
Inspiră-mă și prin mine spune povestea acelui om
priceput în orice luptă, un hoinar, ce caută de ani întregi limanul...
Pe Lazarus...
Ei bine, șeriful cel înalt, i-a spus ajutorului
De ce nu te duci să mi-l aduci pe Lazarus?
Ei bine, șeriful cel înalt, i-a spus ajutorului
De ce nu te duci să mi-l aduci pe Lazarus?
Adu-l viu sau mort,
O, Doamne,
Adu-l viu sau mort.
Ei bine, ajutorul i-a spus șerifului cel înalt
Ei bine, n-am de gând să mă pun cu Lazarus
Ei bine, ajutorul i-a spus șerifului cel înalt
I-a zis: n-am de gând să mă pun cu Lazarus...
- Apucă ciocanul ăla, băiete. - Da, domnu' șef.
Ei bine, e un om periculos.
O, Doamne, e un om periculos...
Continuați, loviți! Continuați!
O, F R Ă Ț I O A R E, U N D E E Ș T I?
Într-o seară, după ce soarele-a apus
Iar focul junglei ardea de zor
De-a lungul șinelor a apărut un hoinar
Și-a zis, băieți, nu mă mai întorc.
Mă îndrept spre un ținut care se află foarte departe
Lângă fântânile de cristal
Așa că veniți cu mine, o să mergem să vedem marii Munți Stâncoși de Zahăr.
În marii Munți Stâncoși de Zahăr
Există un loc cinstit și luminos
Unde cele necesare cresc prin tufișuri
Și unde poți dormi afară în fiece noapte
Unde dubele sunt toate goale
Și soarele strălucește în fiecare zi
peste păsări și albine și peste copacii în care cresc țigări
Peste izvoarele de limonadă, unde păsări albastre cântă
În marii Munți Stâncoși de Zahăr.
În marii Munți Stâncoși de Zahăr
Toți sticleții au picioare de lemn
Iar buldogii au dinți din cauciuc
Iar pe jos stau ouă fierte moi.
Copacii fermierilor sunt plini cu fructe
Și hambarele sunt pline cu grâne
O, sunt obligat să merg acolo unde nu există zăpadă
Unde nici ploaie nu cade, nici vântul nu suflă,
În marii Munți Stâncoși de Zahăr.
În marii Munți Stâncoși de Zahăr
Nu-i nevoie niciodată să-ți schimbi ciorapii
Iar mici pârâiașe de alcool
Se preling vesel printre pietre.
Frânarii își trag pălăriile peste ochi
Iar nașii sunt orbi.
E acolo un lac cu compot și unul cu whisky
Poți vâsli de-a lungul lor într-o canoe mare
În marii Munți Stâncoși de Zahăr.
În marii Munți Stâncoși de Zahăr
Închisorile au gratii din tablă
Și poți păși afară din nou
Imediat ce ai intrat acolo.
Acolo unde nu sunt lopeți cu mânerul scurt,
Nu-s topoare, fierăstraie sau târnăcoape.
Am de gând să rămân unde poți dormi ziua-ntreagă
Acolo unde-or să-l spânzure pe cel ce-a inventat munca,
În marii Munți Stâncoși de Zahăr
Ne vedem cu toții toamna care vine
În marii Munți Stâncoși de Zahăr.
FILM INSPIRAT DIN "ODISEEA LUI ULISE" DE HOMER
- Ziceți,
e vre-unul din voi, băieți, fierar?
- Sau nu ați fost fierari, versați în arta metalurgiei,
înainte ca circumstanțele să vă transforme în hoinari?
- Iisuse! Nu mă pot baza pe voi deloc?
- Scuze, Everett.
- Bine, în regulă. Dacă o tăiem prin miriștea aceea...
- Stai puțin!
- Cine te-a ales șef în chestia asta?
- Mi-am închipuit că ar trebui să fie cel care poate gândi abstract,
dar dacă nu există consens, atunci la naiba, hai să votăm.
- Îmi convine! Eu votez în favoarea ta sincer.
- Ei bine, eu votez sincer tot pentru tine.
- În regulă. Sunt de acord cu voi, băieți.
- Deranjăm dacă te-nsoțim, bătrâne?
- Însoțiți-mă, fiule. Însoțiți-mă.
- Lucrezi la căile ferate, tataie?
- Nu lucrez pentru nimeni.
- Ai un nume, nu? - N-am nici un nume.
- De-asta s-ar putea să-ți fie greu să găsești o slujbă bănoasă.
- Vezi, în epoca comerțului în supermagazine...
- Căutați o comoară,
voi trei care acum sunteți în lanțuri.
O să găsiți o comoară,
chiar dacă n-o să fie cea după care umblați.
- Dar mai înainte...
trebuie să străbateți un drum lung și greu,
un drum presărat cu primejdii.
O să vedeți lucruri...
minunate de povestit.
O să vedeți...o vacă...
pe acoperișul unui hambar.
Și...multe lucruri de speriat.
Nu pot să vă spun cât de lung o să fie drumul ăsta,
dar să nu vă temeți de obstacolele din calea voastră,
pentru că soarta...
v-a pus deoparte răsplata.
Chiar dacă drumul s-ar putea să fie șerpuit,
da, și inimile vă vor obosi,
tot va trebui să-l urmați,
chiar și numai pentru mântuirea voastră.
- Nu, comoara e încă acolo, credeți-mă.
- Dar de unde știa de ea?
- Nu știu, Delmar. Orbii sunt renumiți pentru simțurile
care compensează lipsa vederii,
ajungând să-și dezvolte chiar puteri paranormale.
- Cu siguranță, să prevezi viitorul intră în acea categorie.
- Nu e chiar așa de surprinzător, atunci, că o previziune sporadică...
- A zis că n-o să obținem comoara căutată,
în ciuda obstacolelor întâlnite.
- Ce naiba să știe un bătrân ignorant?
- Iisuse, Pete. Ți-am spus că am îngropat-o cu mâna mea.
- Dacă vărul tău mai are încă ferma
și sculele de potcovit ca să ne redea libertatea de mișcare...
- Stați pe loc!
- Sunteți de la bancă?
- Ești băiatul lui Wash?
- Da, domnule. Tata mi-a zis să-mpușc pe oricine-i de la bancă.
- Nu suntem de la bancă, tinere.
- Da, domnule. Trebuie să-i împușc și pe cei care învârt hârtii.
- N-avem nici hârtii. - Era porecla pentru perceptori.
- Acum, fii băiat cuminte.
- E...taică-tu pe-aici?
- Salutare, Pete.
- Cine sunt prietenii tăi?
- Bucuros să vă cunosc, d-le Hogwallop.
- Mă numesc Ulysses Everett McGill. . . - Eu sunt Delmar O'Donnel.
- Cum o mai duci, Wash?
- Au trecut cât, 12, 13 ani?
- Mda...
- Cred că vrei să le dăm jos lanțurile.
- L-au înghesuit pe vărul Bishop.
- S-a spânzurat singur, se împlinește un an în mai.
- Și unchiul Radcliffe?
- Anthrax-ul i-a luat majoritatea vitelor.
- Restul nu mai dau lapte.
- I-a murit un băiat de oreion.
- Unde e Cora, vere Wash?
- N-aș putea să spun.
- D-na Hogwallop a Ș-T-E-R-S-O.
- Trebuie că în căutarea unor răspunsuri.
- Posibil. Bună ghicitoare, în ceea ce mă privește.
- Îmi lipsește mâncarea gătită de ea, cred.
- Tocana asta e a naibii de bună. - Crezi?
- Am măcelărit calul ăsta joia trecută.
- Mi-e teamă că a început să se strice.
- Ești raza mea de soare
- Singura mea rază de soare
- Mă faci fericit
- Când cerul e înnegurat
- N-o să știi niciodată, dragă
- Cât de mult te iubesc
- Te rog, nu-mi lua raza mea de soare.
- Cu asta se încheie Ora biscuiților din făina lui Pappy O'Daniel.
- Aici Pappy O'Daniel
care speră că v-a plăcut muzica de modă veche.
- Și nu uitați,
când aveți de gând să coaceți o grămadă de biscuiți,
folosiți apă rece și limpede
și făină bună, pură, de la Pappy O'Daniel.
- Ei bine, cred că trag pe dreapta. Ia zi, vere Wash,
bănuiesc că ar fi culmea prostiei
să te întreb dacă ai cumva o plasă pentru păr.
- Am o legătură în biroul cela.
- A d-nei Hogwallop, de fapt.
- Ia-ți de-acolo. N-o să mai am nevoie de ele.
- Ești raza mea de soare
- Singura mea rază de soare
- Mă faci fericit
- Când cerul e înnegurat...
- Gata, băieți!
- Cum îmi stă părul?
- Suntem autoritățile! V-am înconjurat.
- La naiba, suntem la strâmtoare.
- Ieșiți afară și țineți mâinile în aer!
- Și să nu încercați nimic.
- Situația în care vă aflați e cam fără speranță.
- La naiba! Suntem la strâmtoare! - În numele lui Sam Hill, ce naiba...?
- Vărul lui Pete ne-a turnat.
- Ce naiba spui?!
- A fost neamul lui!
- Îmi pare rău, Pete!
- Știu că suntem neamuri, dar acum e depresiune.
- Trebuia s-o fac pentru mine și ai mei.
- O să te omor, Juda Iscariot Hogwallop!
- Mizerabilule, mâncător de cai, fiu de că...
- La naiba! Suntem la strâmtoare!
- Mânca-i-aș ochii!
- Tătuțu' zicea mereu "să nu ai încredere niciodată într-un Hogwallop. "
- Veniți și prindeți-ne, polițailor!
- Nu ne lăsați altă opțiune decât să vă afumăm.
- Suntem la strâmtoare.
- Aprinde-o!
- Stați așa! N-ați auzit niciodată de negociere?
- Am putea negocia asta afară. Urăsc focul!
- Ticălos și laș ce ești... - Pete, avem nevoie de un purtător de cuvânt.
- Atenție cu focul ăla!
- Aprinde hambarul, fiule.
- Urăsc focul!
- Știrbul naibii, otreapă nenorocită, sămânța dracului!
- Dă-te înapoi. La naiba! Ferește!
- Sfinte Sisoe!
- Pleacă de lângă aia, e inflamabilă!
- Adăpostiți-vă, băieți! Astea nu-s pop-corn!
- Împrăștierea, băieți!
- La naiba!
- Urcați, băieți!
- O s-o Ș-T-E-R-G!
- Haideți, băieți, haideți! Haideți!
- Ce faci tu aici? Ar trebui să fii în pat, vagabond mic.
- Nu-mi spui tu ce să fac!
- Ticăloși slinoși, hoți de mașini, și așa mai departe...!
- Vă blestem!
- Treci înapoi acasă și vezi de tac-tu!
- Care naiba e problema?
- Pot să aduc piesa de la Bristol, în două săptămâni. Pomada.
- Două săptămâni? Nu m-ajută cu nimic.
- Cel mai apropiat centru Ford e-n Bristol.
- Stai așa. Nu vreau pomada asta, vreau Dapper Dan.
- Nu țin Dapper Dan. Țin Fop.
- Nu vreau Fop, la naiba! Iau numai Dapper Dan!
- Ai grijă cum vorbești, e o prăvălie publică.
- Uite, dacă vrei Dapper Dan, pot aduce în două săptămâni.
- Doar n-o fi buricul pământului aici! Două săptămâni de oriunde...
- Las-o baltă.
- Doar o duzină de plase de păr.
- Ei bine, n-arăta a oraș mărunt,
dar încearcă numai să găsești o unsoare de păr decentă.
- Hârciog, Everett? - Curea de transmisie doar peste două săptămâni.
- Schimbă cursul râului pe 21.
- Azi e-n 17. - De parcă n-aș ști.
- N-avem decât patru zile ca să luăm comoara.
- După asta, o să fie pe fundul unui lac.
- N-o s-o mai putem lua.
- Așa e...- Hârciog?
- Dar bătrânul tactician are un plan.
- Legat de transport, nu de coafura mea.
- Cum sună planul? Cum facem rost de o mașină?
- Vindem ăsta. Bănuiesc că numele de Washnu îți provoacă doar amintiri dureroase.
- "Pentru Washington Bartholomew Hogwallop, "
"de la iubita lui, Cora. "
- "Amor fidel...is. " - Era în biroul său,
socotesc c-o să fie de-ajuns pentru o mașină pe cinste
și încă ceva pe deasupra.
- Ai degete îndemânatice, Everett.
- Hârciog?- Șarpe mic și mizerabil.
- L-ai furat de la neamul meu!
- Care se preocupa să ne toarne.
- Nu știai asta când l-ai luat.
- Așa că l-am împrumutat până când am aflat.
- Nu prea se leagă!
- Un prost caută logică în ascunzișurile inimii.
- Ce dracu' mai e și cântecul ăsta?
- Parcă-ar fi un fel de...sectă.
- Vrei puțin hârciog?
- Nu, mulțumesc, Delmar.
- O treime din el de-abia ce mi-a deschis pofta,
- ca să nu-l ronțăi de la cap la coadă.
- Poți să-l iei pe tot.
- Eu și cu Pete am mâncat deja unul.
- Trece un întreg...sat de hârciogi.
- O, fraților, hai să mergem jos
- Să mergem jos, haideți jos
- Haideți, fraților, să mergem jos
- Jos la râu să ne rugăm.
- Și cum merg așa, la râu, să mă rog,
- Învățând despre calea cea veche și dreaptă,
- Și despre cine ar trebui să poarte coroana cu spini,
- Bunule Dumnezeu, arată-mi calea.
- O, taților, hai să mergem jos
- Să mergem jos, haideți jos
- Haideți, taților, să mergem jos
- Jos la râu să ne rugăm.
- Și cum merg așa, la râu, să mă rog,
- Învățând despre calea cea veche și dreaptă,
- Și despre cine ar trebui să poarte sutana și coroana,
- Bunule Dumnezeu, arată-mi calea.
- O, mamelor, hai să mergem jos
- Haideți jos, nu vreți să mergeți jos?
- Haideți, mamelor, hai să mergem jos...
- Ei bine, cred că timpurile grele șterg vechile pricini.
- Toată lumea caută răspunsuri.
- Unde dracu' se duce?
- În numele Tatălui, al Fiului și al Sfântului Duh.
- Bunule Dumnezeu, arată-mi calea.
- O, păcătoșilor, hai să mergem jos
- Măi, fir-aș al naibii să fiu.
- Delmar a fost salvat.
- Ei bine, asta e, băieți. Am fost mântuit.
- Predicatorul mi-a spălat toate păcatele și călcatul pe de-alături.
- Numai pe calea cea dreaptă voi păși de-acum înainte.
- Și veșnicia din Rai va fi răsplata mea.
- Delmar, ce tot îndrugi acolo? Avem un pește mai mare de prins.
- Predicatorul a zis că toate păcatele mele au fost spălate,
inclusiv pe Piggly Wiggly ăla pe care l-am pocnit în Yazoo.
- Ziceai că nu ești vinovat de asta.
- Ei bine, am mințit.
- Și predicatorul a zis că și păcatul ăsta a fost spălat, deasemenea.
- Nici Dumnezeu, nici oamenii nu mai au nimic cu mine acum.
- Intrați, băieți. Apa e excelentă.
- Haide, băiete. Aici, băiete. Cățel cuminte.
- În regulă, băieți, le-a luat mirosul.
- Predicatorul a zis că ne-a absolvit. - În fața Lui, nu în fața legii.
- Credeam că ai mai multă minte decât Delmar.
- Dar martorii au văzut când am fost mântuiți. - Nu contează asta, Delmar.
- Chiar dacă sunteți chit cu Domnul, statul Mississippi tot vă caută.
- Trebuia să fi venit cu noi, Everett. N-avea ce să-ți strice.
- La naiba, s-ar fi spălat duhoarea pomezii de păr.
- Să mă însoțesc cu voi, proștilor, la superstiții? Mersi, oricum.
- Și îmi place cum miroase părul meu, mireasma plăcută e jumate din chestie.
- Baptismul!
- Voi doi sunteți mai groaznici decât un sac de ciocane.
- Voi sunteți crucea ce-o port.
- Oprește, Everett. Hai să-l luăm pe băiatul ăla de culoare.
- Oameni buni, treceți prin Tishomingo?
- Sigur, urcă.
- Ce mai faci, fiule? Everett e numele meu.
- Acești doi fii de cățea sfrijiți sunt Pete și Delmar.
- Ține-ți degetele departe de gura lui Pete, n-a mai mâncat de 13 ani,
dacă exceptăm mâncarea de închisoare, un hârciog și un cal împuțit.
- Mulțumesc că m-ați luat, domnule. Mă cheamă Tommy. Tommy Johnson.
- Ce mai faci, Tommy?
- Ia zi, n-am mai văzut vreo casă pe-aici de mile întregi.
- De ce erai aici, în mijlocul pustietății?
- A trebuit să fiu la răspântie la miezul nopții trecute.
- Mi-am vândut sufletul diavolului.
- Nu-i așa că lumea-i mică, spiritual vorbind?
- Pete și cu Delmar tocmai au fost salvați. Eu am rămas singurul neafiliat încă.
- Asta nu e de luat în râs.
- Ce ți-a dat diavolul în schimb?
- Ei bine, m-a învățat să cânt la chitara asta, de-a dreptul bine.
- Fiule, pentru asta ai scos la mezat sufletul tău nemuritor?
- Ei bine, nu-mi folosea la nimic altceva.
- Întotdeauna m-am întrebat, cum arată diavolul?
- Ei bine, sunt tot felul de demoni, mai mici sau mai mari,
dar Satana însuși e roșu și solzos, cu o coadă bifurcată,
- și duce cu el o furcă. - O, nu. Nu, domnule.
- E alb. La fel de alb ca și voi.
- Cu ochi goi și o voce puternică, cavernoasă.
- A trecut prin zonă, prefăcându-se a fi un bătrân vagabond, așa e.
- Ți-a zis el să mergi la Tishomingo?
- Nu, domnule. Asta a fost ideea mea.
- Am auzit că este unul acolo,
care plătește bani oamenilor ca să cânte într-o cutie.
- Se zice că plătește și-n plus dacă ești chiar bun la cântat.
- Tishomingo?
- Cât plătește?
- În regulă, băieți, după mine.
- Alo?
- Cine-i meșteru' aici? - Eu sunt. Cine sunteți?
- Păi, domnule, eu sunt Jordan Rivers, iar aceștia sunt Băieții cu Fundul Sfrijit
tocmai din Cottonillia, Mississippi.
- Cântece pentru salvarea sufletului.
- Am auzit că plătiți bani frumoși pentru cântatul într-o cutie.
- Păi, asta depinde. Băieți, cântați cântece de-ale negrilor?
- Păi, domnule, suntem negri.
- Toți, mai puțin cel ce ne acom...acompa... tipul care cântă la chitară.
- Mda, ei bine, eu nu înregistrez cântece de-ale negrilor.
- Nu, caut ceva piese de modă veche.
- Lumea parcă nu se mai satură de ele
de când am început să le transmitem la "Ora făinii lui Pappy O'Daniel",
așa că mulțumesc că ați trecut, dar...
- Domnule, Băieții cu Fundul Sfrijit cântă în mod exclusiv oldies-uri.
- Ca să zic, le avem la degetul mic. - Așa e.
- Corect. Nu prea suntem negri.
- Toți, mai puțin cel ce ne acompaniază.
Sunt un om
Al regretelor permanente,
Am avut parte numai de necazuri.
Am spus la revedere
Bătrânului Kentucky
Locul în care
M-am născut și am crescut.
Locul în care el
S-a născut și a crescut.
Șase ani lungi
M-am aflat în necaz,
N-am aflat nici o plăcere,
Aici, pe Pământ.
Pentru că în lumea asta
Sunt obligat să hoinăresc
Nu am prieteni
Ca să m-ajute acum.
N-are prieteni
Să-l ajute acum.
Poate că prietenii voștri
Cred că sunt doar un străin
Fața mea niciodată
Nu o s-o mai vedeți
Dar vă fac o promisiune
Și fiți siguri de asta
Ne vom reîntâlni
Pe țărmul de aur al Domnului
Îl veți reîntâlni
Pe țărmul de aur al Domnului
- Arză-te-ar focul, fiule! Chiar că ți-ai vândut sufletul diavolului!
- Băiete, a fost o bucată faină, și chitara și vocile.
- Să vă spun cum facem.
- Intrați aici și ...
și semnații hârtiile de colea, o să vă dau 10 dolari de căciulă.
- În regulă, domnule, dar Mert și... Aloysious o să facă X-uri.
- Numai patru din noi știu să scrie. - E suficient.
- Hei, domnule, n-aș vrea să crezi că-ți spun povești de școală,
dar e un tip acolo care o să-ți plătească 10 dolari dacă îi cânți în cutie.
- Nu sunt aici să fac înregistrări, uscat tâmpit.
- Mă transmit la radio.
- Dânsul e guvernatorul Menelaus "Pappy" O'Daniel.
- Nu l-ar deranja să nu vă placă făina lui, dar să-l votați pentru al doilea mandat.
- Cel mai bun din Mississippi. - Din oricare stat.
- Doamne, așa e. În orice parohie.
- N-ai de gând să-i încingi, Pappy?
- Te-ncing eu pe tine, fiu de cățea nătâng.
- Nu-mi spune tu mie cum să curtez electoratul. Nu ne ocupăm de unu-doi.
- Comunicăm în masă!
- Da, asta e o forță nouă și puternică.
- Mișcă-ți picioarele, Junior.
- Îi mulțumesc lui Dumnezeu că maică-ta a murit când te-a făcut,
că ar fi murit de rușine.
- Salutare! Ce mai faceți?
- Vremuri de jale și dor, acolo unde mergi tu
- Timpurile sunt mai grele chiar decât erau-nainte
- Și lumea bate
- Din poartă-n poartă
- Fără să găsească Raiul.
- Nu-mi pasă unde se duc
- Ziceai că ai bani
- Mai bine ai verifica
- Vremurile astea grele or să te poarte
din poartă-n poartă.
- Hai s-așternem aici pentru noapte.
- Mda, cam pute în hambarul ăla vechi.
- Mie-mi convine.
- În curând o s-avem numai saltele de puf și cearșafuri de mătase.
- Un milion de dolari.
- Un milion virgulă doi.
- 500.000 fiecare. - 400, Delmar.
- Pete, ce-o să faci cu partea ta din comoară?
- O să mă duc spre vest, undeva.
- O să deschid un restaurant de lux.
- O să fiu "maitre d'".
- Să salut lumea elegantă.
- Să merg la lucru zilnic cu papion...
...frac...
- Și tot personalul să spună "da, domnule" și...
"nu, domnule..."
și "cât ai clipi, Pete. "
- Și toate mesele mele gratis.
- Dar tu, Delmar,
ce-ai de gând să faci cu partea ta din banii ăia?
- O să le fac o vizită pistolarilor ălora încuiați
de la Indianola Economii și Împrumuturi.
- O să îndes banii ăia pe țeavă și-o să cumpăr înapoi ferma familiei.
- Nu ești om întreg dacă n-ai pământ.
- Dar tu, Everett?
- Ce-ai avut în minte când i-ai furat?
- N-am...n-am avut nici un plan.
- Păi, cu greu te recunosc astfel.
- Gata, băieți! Suntem autoritățile!
- Situația voastră e fără nici o speranță!
- La naiba, ne-au găsit mașina.
- Nu avem timp și nici chef
să mai stăm la palavre cu voi, băieți.
- La naiba, trebuie să ne furișăm.
- Mi-am lăsat pomada în mașină. Poate pot s-o recuperez.
- Nu fi prost, Everett. Trebuie s-o Ș-T-E-R-G-E-M.
- Unde-i Tommy?
- S-a topit deja, speriat ca naiba.
- Să mergem!
- Ei, pe naiba, nu e corect.
- Nimeni n-o să ia trei autostopiști murdari și nebărbieriți.
- Și din care unul le știe pe toate și nu-și poate ține melița închisă.
- Oftica ce reiese din remarca anterioară nu merită răspuns.
- Dar am să-ți caracterizez atitudinea în general ca fiind negativistă.
- Uită-te la crinii de pe câmpul ăsta blestemat.
- Sau, la naiba, uită-te la Delmar ca la un dătător de speranță.
- Da. Uită-te la mine.
- Ai putea să zici că-s optimist, sau poate obtuz,
dar simplul fapt e că nu mai avem decât...
trei zile înainte de a...
...la naiba cu râul ăla.
- Ăsta e drumul spre Itta Bena?
- Ăăă...Itta Bena?
- Itta Bena? Ține drumul ăsta.
- Nu e așa, mă gândeam la...
- Ia-o pe drumul ăsta. - Nu, nu e corect.
- Mi se pare că e un drum...
- Un drum pentru vite care ducea până la...
- Ei bine, până la... Nu, nici așa nu e bine.
- Urcați până vă mai gândiți. - Corect. Delmar.
- Vreunul din voi, băieți, se descurcă cu un Walther PPK?
- Păi, n-avem cu ce te ajuta. Nu cred că avem așa ceva în Mississippi.
- Prietene, o parte din banii tăi au început să zboare.
- Îndeasă-i înapoi în sacul ăla, vrei?
- Voi nu sunteți băieți răi, să-nțeleg?
- Ei bine, e amuzant c-ai întrebat.
- Eram rău până mai ieri, dar eu și cu Pete de colea am fost salvați.
eu sunt Delmar, iar cel de colo e Everett.
- George Nelson. E o plăcere să vă cunosc.
- Apucă covrigul, te rog, amice!
- Dă-mi tocătorul ăla.
- Ia zi, ce fel de muncă faci, George?
- Veniți și prindeți-mă, polițailor!
- Fii de cățea șontorogi și retardați ce sunteți!
- Nimeni nu mă poate prinde! Sunt George Nelson!
- Sunt mai mare decât orice John, viu sau mort!
- Am un metru cincizeci înălțime!
- Vaci. Urăsc vacile mai mult decât urăsc polițaii!
- O, George...Nu șeptelul.
- Haideți, fii de cățea cu salariu! Veniți și prindeți-mă!
- Haideți, băieți, să doborâm recordul.
- Trei bănci în două ore!
- În regulă, lume, abțineți-vă cu aplauzele și desfaceți portofelele!
- Sunt George Nelson, și mă aflu aici ca să desființez orașul Itta Bena!
- E plin de energie, cred, nu-i așa?
- Toți banii în sac. La ce te uiți, tataie?
- Iartă-mă, George, ai vreun plan de scăpare?
- Sigur, băieți.
- Uite planul meu.
- N-au mai văzut ăștia astfel de bilete la ordin!
- Mulțumesc, oameni buni.
- Și țineți minte, Iisus depune, dar George Nelson retrage!
- Treci și vezi de mașină, Pete.
- E Babyface (Față de copil) Nelson?
- Care-a zis asta?
- Ce ignorant, decăzut și calomnios
fiu de cățea, a zis asta?!
- Mă cheamă George Nelson, ați înțeles?!
- N-a vrut să zică nimic rău, George.
- George Nelson! Nu Babyface!
- Țineți minte! Și spuneți asta și prietenilor!
- Sunt George Nelson.
- Născut să aduc Iadul pe Pământ.
- Ei bine, am avut ceva distracție, nu-i așa, George?
- Mda.
- Aproape că mă face să-mi doresc să nu fi fost mântuit.
- Să spargem bănci...
- Pot să-nțeleg cum un tip găsește o mulțime de plăceri
și satisfacții în așa ceva.
- E-n regulă. - Să fiu al naibii!
- Păi...
...eu îmi iau zborul.
- Băieți, puteți să luați... și partea mea de bani.
- Păi, unde te duci, George?
- Nu știu. Cui îi pasă?
- Ia zi, ce crezi tu că-l roade pe George?
- Ei bine, se zice că la o astfel de personalitate în căutare de senzații tari,
după exaltare urmează o cădere.
- În culmea fericirii acum, culmea tristeții în clipa următoare.
- Da, domnule, e ca și cum bătrânul nostru prieten George ar fi o pisică vagaboandă
și propriile glume îl urmăresc ca tinichelele legate de coadă.
- Eu nu mi-aș face griji, Delmar. O să fie din nou în formă curând.
- Nu cred că am văzut totul în ceea ce-l privește pe George Nelson.
- Nu-l votați pe Pappy.
- Homer Stokes să fie guvernator.
- Haideți să facem curat în statul ăsta. Votează pentru Stokes, frate.
. . când vezi întunericul luptă cu el
și s-ar putea să vezi partea însorită.
Rămâi pe partea însorită
Mereu pe partea însorită
Șșșt. Șșșt. Stai așa! O să trântesc o placă aici.
- Oameni buni, iat-o pe nepoata vărului meu Ezra,
Eudora de pe lângă Greenwood,
cântând o mică piesă cu vărul ei Tom-Tom,
și prevăd că o să vă placă în întregime.
- Așa, cu ce pot să v-ajut, d-le French?
- Cum pot să dau de Băieții cu Fundul Sfrijit?
- Băieții cu Fundul Sfrijit. Nu-mi amintesc exact de ei.
- Au făcut o înregistrare acum câteva zile, un oldie în armonie,
și cu o chitară ca acomp...acomp...
- O, da, da, da, îmi amintesc de ei.
- Tipi de culoare, cred.
- Da, domnule, sunt o formație strașnică.
- Au cântat în cutia de colo, după care care au dispărut.
- Ei bine, înregistrarea aia a pus lumea pe jar.
- Se ascultă până tocmai în Mobile. - Nu mai spune.
- Întreg statul ăsta blestemat a luat-o razna.
- Ei bine, a fost o transmisie de succes.
- Pe naiba, trebuie să-i găsim pe băieții aceia și să-i punem să semneze un contract gras.
- La dracu', d-le Lund, dacă n-o facem, o va face blestemata de concurență.
- Domnul fie milostiv, da, trebuie să înfrângem concurența aia.
- Da, domnule. - Da, domnule.
- Ia-ți zborul
- Ca o pasăre, dintre zidurile închisorii o să zbor
O să zbor, să zbor departe
În dimineața
În care am să mor, aleluia și la revedere
O să zbor, să zbor departe
Încă câteva zile plicticoase și-apoi
O să zbor, să zbor departe
Spre un loc unde bucuriile nu se sfârșesc niciodată...
O să zbor, să zbor departe...
O să zbor, să zbor departe
În dimineața
În care am să mor, aleluia și la revedere
O să zbor, să zbor departe
Când umbrele vieții acesteia se vor fi dus
O să zbor, să zbor departe
Ca o pasăre, dintre zidurile închisorii o să zbor
O să zbor, să zbor departe...
- Delmar! Aici!
- Aveți Băieții cu Fundul Sfrijit cu piesa "Omul regretelor permanente"?
- Nu, cucoană. Am primit marfă nouă ieri.
- Regret, dar n-avem cum să ținem rafturile pline cu ei.
- O să zbor, să zbor departe
O să zbor, să zbor departe
În dimineața
În care am să mor, aleluia și la revedere
O să zbor, să zbor departe
Încă câteva zile plicticoase și-apoi
O să zbor, să zbor departe
Spre un loc unde bucuriile nu se sfârșesc niciodată...
O să zbor, să zbor departe
O să zbor, să zbor departe...
- Ce mai faceți?
- Delmar, haide. Dă-i drumul.
. . O să zbor, să zbor departe
O să zbor, să zbor departe
În dimineața...
- Mai oprește-te, Delmar.
- Oprește! Oprește!
- Cred că pe bătrânul Pete l-a apucat mâncărimea.
Treci la culcare, copilaș
Mămica e plecată, iar tăticul nu vine curând
N-a mai rămas acasă decât copilașul.
Treci la culcare, copilaș... - Ce mai faceți, doamnelor? Numele mi-e Pete.
Treci la culcare, copilaș
Toată lumea e plecată bumbac și porumb să culeagă
N-a mai rămas acasă decât copilașul...
- Ai de gând să ne prezinți?
- Nu știu cum le cheamă. Eu le-am văzut primul!
- Ești un dulce copilaș
Mierea se prelinge pe pietre, iar zahărul nu se mai oprește din curs
Am să-i aduc o sticlă copilașului.
Să nu plângi, copilaș drăguț
Ea a plecat de mult cu pantofiorii roșii în picioare
O să-ți trebuiască altă dragoste, copilaș...
Doamnelor, mă cheamă Ulysses Everett McGill,
și, ei bine, voi trei, doamnelor, sunteți cele mai...mai drăguțe...
Tu și cu mine plus diavolul suntem trei
Nu ne mai trebuie altă dragoste, copilaș...
Nuferi...
Treci la culcare, copilaș... - Rachiu de porumb.
Treci la culcare, copilaș
Tu și cu mine plus diavolul suntem trei
Nu ne mai trebuie altă dragoste, copilaș
Treci la culcare, copilaș
Mămica e plecată, iar tăticul nu vine curând
N-a mai rămas acasă decât copilașul...
Treci la culcare, copilaș
Vino și odihnește-te pe pietrele din alabastru
Și fii dragostea mea veșnică, copilaș...
- Everett.
- Părul meu!
- Uită-te la asta.
- Pete!
- Unde naiba ești?!
- Pete!
- N-avem timp să ne jucăm de-a v-ați-ascunselea!
- N-avem timp de șarade!
- Iisuse, Everett.
- I-au lăsat inima!
- Delmar, ce naiba ai pățit?
- Nu înțelegi, Everett?
- Sirenele alea i-au făcut asta lui Pete.
- Au făcut dragoste cu el și l-au prefăcut într-o... broască râioasă.
- Pete!
- Pete! Pete!
- Pete, sunt eu...Delmar.
- Sunt eu...Delmar.
- Everett. - Delmar, ce naiba...?!
- Ce-o să ne facem?!
- Nu sunt sigur că ăla e Pete.
- Bineînțeles că-i Pete. Uită-te la el.
- Va trebui să găsim un fel de... vrăjitor ca să-l transforme înapoi.
- Nu sunt sigur deloc că ăla-i Pete.
- Nu poți expune o broască într-un restaurant de lux.
- Oamenilor o să le stea mâncarea în gât.
- Hei. Eu nu cred că e corect să-l ținem ascuns sub capac
ca și cum ne-ar fi rușine cu el.
- Dacă ăla e Pete, mie mi-e rușine cu el.
- A primit ceea ce a meritat, dacă s-a încurcat cu niște târfe din Babilon.
- Asemenea lucruri nu se întâmplă fără nici un motiv.
- E o judecată a caracterului lui Pete.
- Ei bine, amândoi aveam de gând să ne-o punem cu fetele.
- Va trebui să-l scuzi pe prietenul meu mai din topor,
neobișnuit fiind cu bunele maniere de la oraș.
- Cred că o să luăm două fripturi
și niște...cartofi gratinați,
pe care să-i stropim cu cel mai bun vin spumos pe care-l aveți.
- Nu cred că aveți niște...
- Poate că bucătarul poate prepara...
- Aduceți-ne câteva frunze de varză murată.
- Da, domnule. - Mulțumesc.
- Nu cred că v-am mai văzut, băieți. Permiteți-mi să mă prezint singur.
- Mă numesc Daniel Teague, cunoscut pe-aici drept Marele Dan Teague,
- Sau, la repezeală, Marele Dan! Mai pe scurt!
- Mă cheamă Ulysses Everett McGill. Asociatul meu, Delmar O'Donnel.
- Simt că, asemenea mie, sunteți binecuvântat cu darul oratoriei.
- Mă flatez singur, în cazul ăsta. În meseria mea, e necesar ca aerul.
- Singurul lucru pe care nu ți-l dorești...
e să rămână conversația în aer.
- Încă o dată, suntem de acord. Ce fel de muncă faci, Mare Dan?
- Vânzări, d-le McGill, vânzări! Ce vând?
- Adevărul, fiecare cuvânt binecuvântat din el.
- De la Geneză până la Revelație.
- Da, cuvântul Domnului, care, dă-mi voie să spun,
aduce al naibii de mulți bani în vremuri ca astea, de durere și nevoi.
- Oamenii vor răspunsuri, și Marele Dan vinde singura carte care le are.
- Și ce faceți, tu și cu... prietenul dumneavoastră mut?
- Suntem...
- Suntem aventurieri, domnule,
în căutare de ocazii,
dar suntem deschiși pentru orice altceva.
- Îmi place de voi. O să vă propun o propunere.
- Îmi achitați acum nota de plată, luați cina împachetată ca pentru picnic
și o să ne retragem în medii mai private,
unde o să vă dezvălui cum să faceți mari cantități de bani
servindu-l pe Dumnezeu Atotputernicul.
- Ei bine, de ce nu? Mi-ar prinde bine o conversație civilizată.
- Nu-ți uita cutia de pantofi, prietene.
- O rușine blestemată! Blestemata de campanie nu dă roade!
- Avem nevoie de o împușcătură în braț. Mă auziți, băieți? În blestematul de braț!
- Dacă alegerile s-ar ține mâine, blestematul ăla de Stokesar câștiga fluierând!
- E candidatul reformei, tati.
- Da? - Multora le place reforma aia.
- Poate că ar trebui să găsim și noi una.
- Te reformez eu imediat, fiu de cățea sărac cu duhul.
- Cum să ne apucăm de reformă? Noi suntem cei vizați!
- Ăsta e cel mai bun lucru cu care vii? Reformă?!
- Să-l jelim pe Iisus de pe cruce.
- Asta e!
- Începi să schițezi discursul meu de concesiune imediat.
- În regulă, Pappy.
- Tocmai găsisem ceva, fiu de cățea prost.
- Dă-mi înapoi pălăria aia! - Pappy a găsit ceva.
- Mai taci!
- Vă mulțumesc pentru frigăruile astea. Sunt un om cu pofte mari.
- Chiar și cu prânzul în burtă, parcă aș mai mânca ceva.
- Plăcerea e de partea noastră.
- Vă mulțumesc de asemenea pentru mediul conversațional.
- În general mă abțin de la discursuri în timpul gustărilor.
- Sunt unii care încearcă să le facă pe ambele în același timp.
- Găsesc că asta e grosolan și vulgar.
- Unde rămăsesem? - La făcut bani în slujba Domnului.
- Prietene, când vorbești, ești la obiect și apreciez asta.
- Da, vânzări de Biblii.
- Comerțul nu e complicat deloc. Sunt două lucruri de învățat...
- Unu: găsiți un vânzător cu ridicata,
cuvântul Domnului brut, așa cum era el.
- Doi: recunoaște-ți-vă clientul. Cu cine aveți de-a face?
- E un exercițiu de psihologie, ca să spunem așa.
- Și legat de asta propun să vă dau o lecție chiar acum.
- Îmi place să cred că sunt un fin observator al spectacolului lumii, deasemenea.
- Fără îndoială, frate. Mi-am dat seama de asta de la restaurant.
- De aceea v-am invitat pe voi aici, pentru o lecție mai avansată.
- Ce se petrece, Mare Dan?
- E vorba numai de bani, băieți! Asta e!
- Numai...de...bani!
- Nu pricep.
- O să vă iau verzișorii.
- Și ce-o-ți avea voi în cutie.
- Ce naiba...nu e decât o blestemată de broască.
- Nu, nu înțelegi. Ăla e Pete.
- Pete.
- Știți că de la asta faceți negi?
- Sfârșitul lecției.
- Adio, băieți.
- Ne vedem în ziarele comice.
- Tocmai ați văzut un final ca la Marele Dan Teague.
- Unde sunt? Vorbește, pui de cățea neterminat!
- Unde s-au dus?
- Țipetele n-or să-ți salveze pielea.
- Numai limba poate, băiete.
- Unde s-au dus?
- Stai, culcat.
- Dulce ploaie de vară.
- Asemenea milei Domnului.
- Prietenii tăi te-au abandonat, Pete.
- Nu pare să le pese de tine.
- În regulă.
- Scara spre Rai, Pete.
- O să ajungem cu toții acolo, odată și-odată.
- Blestemat să fie!
- Dumnezeu să mă ierte!
- Așteaptă.
- Crede-mă, Delmar, ne-ar fi pus pe noi să-l storcim.
- Pete, odihnească-se-n pace, a fost un fiu de cățea acru
și nu ținea la sentimentalisme fără rost.
- Nu mi se pare corect să luăm comoara fără el.
- Poate că e mai bine că a fost storcit.
- De ce, a fost... a fost doar o ființă trecătoare...
iar când ne vom curăți și ne vom pune puțină mireasmă în păr,
o să ne simțim 100% împăcați cu noi înșine
și tot așa cu...viața în general.
- Trebuie că suntem pe lângă ferma de muncă.
- Bieți fii de cățea.
- Parcă-ar fi trecut un an de când am șters-o de la fermă.
- Pete are un frate?
- Nu, din câte știu.
- Trebuie că m-a pocnit căldura.
- Furtuna cu furia sa s-a dezlănțuit astăzi
Zdrobind speranța pe care o prețuiam atât de mult
Norii și furtuna vor dispărea curând
Iar soarele va străluci din nou, luminos și limpede
Rămâi pe partea însorită
Mereu pe partea însorită
Rămâi pe partea însorită a vieții
Ne va ajuta în fiecare zi
ne va însenina drumul
Dacă vom rămâne pe partea însorită a vieții
Asta a fost minunată. Cu siguranță. Da.
Acum, știu că Sunnysiders mă vor aproba
dacă spun că marele stat Mississippi
nu-și mai poate permite încă patru ani cu Pappy O'Daniel!
Încă patru ani de preferențialism!
De nepotism! De rasism!
Numai pentru câștig!
Acum, alternativa, e una curată.
Pappy O'Daniel, sclavul câștigurilor...
- Homer Stokes, servitorul omului mărunt. Așa e, omulețule?
- Nu minte!
- Doamnelor și domnilor, omulețul m-a determinat
să apuc mătura reformei
și să curăț acest stat!
- O să fie "Înapoi la moara ta, Pappy! "
- Treburile își pot purta de grijă și singure!
- Fiți acolo marți, o să măturăm ticăloșii!
- O guvernare curată, asta primiți dacă vreți!
- Oameni buni, acum urmează micuțele Wharvey!
- Micuțele Wharvey? A zis "Micuțele Wharvey?"
- Veniți aici, fetelor.
- Ce-o să cântați pentru noi?
"Pe șosele".
- La naiba cu toate! - Le cunoști, Everett?
Pe șosele
Și pe câmpuri
Pe șosele
Și pe câmpuri
Pe șosele
Și pe câmpuri
Mă voi afla muncind pentru Dumnezeul meu
Mă voi afla muncind
pentru Dumnezeul meu
Mă voi afla muncind
pentru Dumnezeul meu
- Bună, fetelor!
- Tati! Tati!
- Tati? Nu e tăticul nostru.
- Pe naiba nu e... Ce e și cu Wharvey ăsta? Vă cheamă McGills.
- Nu de când ai fost călcat de trenul ăla.
- CE? N-am fost călcat de tren.
- Mama zice că ai fost călcat de tren. - Spulberat! N-a mai rămas nimic.
- Doar o pată unsuroasă pe șine.
- La naiba, n-am fost călcat de nici un tren!
- Mama ne-a numit Wharvey.
- E numele ei de domnișoară. - Tu ai un nume de domnișoară, tati?
- Tati nu are un nume de domnișoară...
- Ăsta e nenorocul tău.
- Și acum mama are un nou drăguț. - E un pretendent.
- Da, am auzit de asta.
- Mama zice că e eligibil.
- I-a dat un inel?
- Da, domnule. Unul mare.
- Aur și pietre prețioase. - Mama și l-a pus.
- E eligibil. - E un pretendent.
- Cum îl cheamă? - Vernon T. Waldrip.
- Unchiul Vernon. - Până mâine.
- După care el e tati.
- Eu sunt singurul tati pe care-l aveți. Eu sunt blestematul de tată al familiei.
- Dar nu ești eligibil.
- Unde e mama voastră?
- La "Cinci șfanți". - Cumpără suzete.
- Tati! - Bună, dulceață!
- Ce mai face fetița mea?
- Bună.
- Cine naiba mai e și asta? - Starla Wharvey.
- Starla McGill, vrei să zici.
- Nu mi-ai spus niciodată. - Pen' că ai fost călcat de tren.
- De ce le spui fetelor noastre că am fost călcat de un tren?
- O groază de oameni respectabili au fost călcați de trenuri.
- Judecătorul Hobby a fost călcat de tren.
- Ce era să le spun,
că tu erai la pârnaie și că eu am divorțat de tine de rușine?
- Înțeleg. Dar asta mă pune într-o lumină proastă vizavi de progeniturile mele.
- Bună, Penny. Domnul ăsta te agasează?
- Tu ești Waldrip?
- Așa e.
- Ai folosit loțiunea mea de păr?
- Loțiunea ta de păr?
- Scuză-mă.
- Am vești noi. În caz că n-ai observat, n-am fost călcat de tren,
și am străbătut multe mile obositoare
ca să mă întorc la soția mea și la cele șase fiice.
- Șapte, tati! - Ăsta nu e taică-tu, Alvanelle.
- Tati al tău a fost călcat de tren.
- Penny, încetează cu asta!
- Ba tu să încetezi! Vernon ăsta are un servici.
- Vernon are planuri de viitor. E eligibil. Tu cum stai?
- Îți spun eu cum stau...
- Eu sunt capul familiei, și nu poți să te măriți cu el!
- Ba pot, și o s-o fac, mâine.
- Trebuie să am grijă de fete.
- Așteaptă răspunsuri de la mine.
- Vernon poate să le plătescă lecții de clarinet.
- Singurul lucru bun pe care l-ai făcut vreodată a fost să fii călcat de tren!
- Ei bine, minți, lipitoare nestatornică.
- Stai, stai, stai! Nu poți s-o înjuri pe logodnica mea!
- O, da? Ei bine, nu poți să te-nsori cu soția mea!
- Cine e omul ăsta?
- Nu e soțul meu.
- Doar un vagabond, bănuiesc. Doar un vagabond fără importanță.
- Și nu mai veni în Woolsworth!
- "Pun pariu că poate să imite, deasemenea. "
- Mincinoasa, lupoaică cu două fețe.
- Să n-ai încredere într-o femeie niciodată, Delmar.
- Ține minte acest lucru și timpul petrecut alături de mine n-a fost timp irosit.
- În regulă, Everett. - Auzi, lovit de tren.
- Adevărul nu înseamnă nimic pentru o femeie, Delmar.
- Triumful subiectivității. Ai fost vreodată cu o femeie?
- Păi, am...Trebuie să obțin ferma familiei înapoi
înainte de a începe să mă gândesc la așa ceva.
- Așa e. Dacă.
- Crede-mă, o femeie e cel mai rafinat instrument de tortură
imaginat vreodată ca să otrăvească zilele unui om.
- Everett, nu mi te-am închipuit vreodată drept cap de familie.
- O, da. Mi-am răspândit sămânța.
- Și uite ce...
- Blestemați să fie. Ce naiba...?
- În regulă, băieți. Bucurați-vă de film.
"N-am bani, scumpo"
"Cum pot schimba?"
- Să...nu...căutați comoara.
- Să nu...căutați comoara.
- Stau la pândă.
- Vă pregătesc o ambuscadă.
- Să nu căutați comoara.
- Am...am crezut că erai...
- o broască.
- Am...crezut...că...erai... o...broască.
- Să nu căutați comoara.
- Liniște acolo! Uitați-vă la film!
- Am semnat nota aia de plată.
- Am semnat o duzină de note pentru agricultură.
- Toată lumea știe că sunt prietenul fermierilor.
- Ce-ar trebui să mai fac, să împart provizii?
- Nu putem face asta, tati. S-ar putea să ne jignim electoratul.
- Nu avem un electorat! Stokes are un electorat!
- Păi, are o campanie bine orchestrată.
- Pitic și mătură, și ce n-are?
- Diavolul îi ține partea. - A dracului organizare.
- Am o idee. - Care-i aia, Junior?
- Putem angaja un pitic mai mic decât al lui Stokes.
- Sac de nuci strâmb ce ești!
- O să arătăm ca o adunătură de întârziați
dacă apărem cu propriul pitic.
- Nu contează cât de mic ar fi!
- Asta e de fapt problema, lumea crede că Stokes are idei noi.
- El e la zi iar noi suntem de domeniul trecutului!
- E o problemă de...
- Percepție. - Așa e.
- Ne lasă cu pantalonii în vine. - O să ne pleznească la fund.
- N-o să ne pleznească. O să ne ia la șuturi.
- Nu, o să ne pleznească. - Nu e o descriere adecvată.
- Așa aș caracteriza-o eu. - E mai mult o situație de șuturi.
- Doamne...Doamne, iartă-mă.
- Nu mă pot uita la măcelul ce va fi.
- Pete.
- Stai liniștit! - Nu mai pot...să stau mult așa.
- A fost...a fost un moment de slăbiciune.
- Lasă bălmăjeala, trebuie s-o ștergem.
- Asta-i tot ce am.
- M-au ademenit cu scăldatul
după care m-au doborât, m-au legat fedeleș ca pe-un porc,
și m-au predat pentru recompensă.
- Puteam să ghicesc. Purtare tipic feminină.
- Suntem norocoși că am plecat înainte să se întoarcă.
- Nu te-am abandonat, Pete.
- Am crezut că erai o broască.
- Nu, nu m-au transformat deloc într-o broască.
- Păi, a fost greșeala noastră, atunci.
- Noi am fost bătuți de un vânzător de Biblii și alungați din Woolworths.
- Everett, a fost o singură creangă sau toate deodată?
- Ei bine, nici cu mine n-a fost mai ușor deloc, băieți.
- Sincer să fiu, ei bine, am...
- Am ciripit tot despre comoară.
- Îmi pare nespus de rău că v-am trădat, prieteni.
- Trebuie că e de vină sângele meu de Hogwallop.
- Nu-i nimic, Pete.
- Drăguț din partea ta să primești vestea asta senin, Everett.
- Mă simt ca un ticălos.
- Să-ți stric jocul de un milion de dolari virgulă doi.
- Ar trebui să-mi scoateți măruntaiele.
- Nu, nu-i nimic.
- Voi băieți sunteți adevărați prieteni!
- Îmi sunteți cei mai prieteni.
- Pete, nu vreau să ai remușcări din cauza asta.
- Nu mă pot abține, dar e un... lucru minunat să-mi spui asta.
- Da. Pete...
- Ei bine, de fapt ...
- La naiba...
- Nu există nici o comoară.
- De fapt n-a existat niciodată.
- Dar...
- Atunci unde sunt toți banii din jaful mașinii blindate?
- N-am jefuit niciodată vreo mașină blindată.
- Am intrat la zdup pentru că am practicat avocatura fără licență.
- Dar... - A trebuit să evadez.
- Nevastă-mea mi-a scris că se mărită, trebuie s-o împiedic.
- Mai aveam doar două săptămâni de ispășit.
- N-am putut să aștept, nunta e mâine.
- Cu timpul adăugat pentru evadare, n-o să mai ies până în 19...87.
- Îmi pare rău de asta.
- O să am...84 de ani.
- Bănuiesc c-or să bifeze 50 de ani și pentru mine.
- Băieți, eram legați împreună. Trebuia să vă spun ceva.
- S-o șterg de unul singur nu era o opțiune. Regret.
- 84 de ani.
- Ei bine, eu o să am numai 82.
- Tu! Mi-ai distrus viața!
- Mi-ai distrus viața!
- Îmi cer scuze, Pete.
- 84 de ani! O să ajung ca Papillon!
- Delmar!
- Gata, băieți. Băieți.
- O, Moarte
Tu, Moarte
Nu vrei să mă mai cruți încă un an?
Ei bine, eu sunt Moartea, nimeni nu-mi scapă
O să deschid ușa Raiului sau a Iadului
O, Moarte, cineva vrea să te roage
Nu poți aștepta și să mă iei în altă zi?
Copiii se roagă ...
Ăla-i Tommy. L-au prins pe Tommy!
Ștreang.
Gata cu rugăciunile...
Iisuse, trebuie să-l salvăm.
Îți aranjez piciorul ca să nu mai poți umbla
Îți închid fălcile ca să nu mai poți vorbi
Îți închid ochii ca să nu mai vezi
E așa de întuneric... - Gărzile colorate.
Moarte, am venit să iau sufletul
Lasă trupul și lasă-l rece
O, Moarte
Tu, Moarte
Nu vrei să mă mai cruți încă un an?
Fraților!
O, Fraților!
Ne-am adunat cu toții aici întru păstrarea culturii și a moștenirii ce ne-au fost lăsate
de intruziunea, incluziunea și diluția
coloraților, a necredincioșilor,
și a vechii noastre religii.
Vrem să smulgem răul din rădăcină
înainte ca acesta să sufoce florile culturii noastre și moștenirea.
Iar femeile noastre, să nu le uităm pe aceste doamne, voi toți,
care așteaptă de la noi protecție
față de negri, față de evrei, față de papistași,
și față de toți acei șmecheri
care zic că ne tragem din maimuțe.
- Asta nu e cultura și moștenirea mea. - Da!
- E a voastră?
- Nu!
- Așa că...
o să spânzurăm un negru.
- Nu v-am făcut vreun rău niciunuia din voi, domnilor.
Niciodată n-am făcut rău nimănui.
- Hei, hei, Tommy.
- Tommy, am venit să te salvăm.
- Foarte drăguț din partea voastră, băieți,
dar cred că nimic nu mă mai poate salva acum.
- Diavolul a venit să-și încaseze plata.
- Nu fi nebun, Tommy.
- Doar nu vrei să fii spânzurat.
- Ei bine, nu, nu socotesc c-aș vrea,
dar cam asta se întâmplă acum.
- Tommy, am un plan.
- Nu!
- Gărzile colorate sunt niște colorați.
- Cine i-a pus gărzi colorate?
- Fugiți, băieți!
- Nu, nu, fiule!
- Nu poți lăsa steagul ăla să atingă pământul!
- Ia-ți mâinile de pe mine.
- Mă descurc și singur, pleacă de-aici.
- Ar trebui să-l angajăm pe ăsta.
- Bună idee, Pappy. - O idee dată naibii.
- Dacă nu-i poți învinge, alătură-te lor. - O să ni se alăture, să ne conducă campania.
- Putere, bogăție... - Nimeni nu-i spune nu lui Pappy O'Daniel.
- Nu la valoarea lui. - Și cu puterea sa de convingere.
- Cum ai zis că-l cheamă? - Pe managerul campaniei?
- Waldrip. - Vernon Waldrip.
- Vernon T Waldrip.
- E numai pentru invitați.
- Va trebui să ne strecurăm. - Stați așa.
- Stați o clipă.
- Cine te-a ales șef în chestia asta?
- De când suntem sub conducerea ta, n-am avut altceva decât necazuri.
- A fost cât pe-aci să fiu spânzurat
și pus pe foc și biciuit în neștire
și bătut de soare și subțiat.
- Și transformat într-o broască.
- N-a fost transformat într-o broască.
- Și cât pe-aci să fi iubit.
- Deci, și tu ești împotriva mea, acum?
- Așa stau lucrurile, băieți?
- Întreaga lume și Dumnezeu Atotputernicul...și acum și voi?
- Bănuiesc c-o merit.
- Băieți...
- Știu că am făcut ceva greșeli tactice,
dar dacă rămâneți cu mine, am un plan.
- Credeți-mă, putem aranja asta.
- O să-mi recapăt nevasta, apoi plecăm.
- Ce rușine blestemată!
- Au transformat în circ întraga seară.
- Ce n-aș da să pot pune mâna pe agitatorii ăia.
- Cine-a mai auzit de o astfel de purtare, chiar și printre colorați?
- Mulatrii, poate. Bănuiesc ceva amestec rasial în moștenirea lor.
- Să folosească un steag confederat drept rachetă!
- Nebunie! Nimeni n-o să creadă vreodată că suntem o formație.
- Trebuie doar să ajung suficient de aproape ca să-i vorbesc.
- Dacă vine cu noi are șanse mai mari în viitor decât să se mărite cu un tip pe nume Waldrip.
- Sunt al naibii de eligibil. Am răspunsurile.
- Everett, mă mănâncă barba.
- Hei, hei!
- "La închisoare", băieți. În gama FA.
- Penny.
- Eu sunt. - Nu.
- Dragă!
- Am avut un prieten pe nume Rambling Bob
- Obișnuia să fure, să joace și să jefuiască
- A crezut că este cel mai șmecher
- Ei bine, am...
- Părăsim statul, să profităm de oportunități în altă afacere.
- Am planuri mari.
- Nu ca trubadur, o să fiu dentist.
- Știu un tip care o să-mi "fabrice" o licență.
- Acum e la-nchisoare
- Ei bine, i-am zis o dată sau de vreo două ori
- Să nu mai joace cărți și să nu mai învârtă zarul
- Acum e la-nchisoare
Lui Bob îi plăcea poker-ul...
De ce, pentru că e o sugestie nelalocul ei.
Nu...nu pot să schimb tabăra în mijlocul unei campanii...
și în special să lucrez pentru cineva care duce lipsă de moralitate.
- Moralitate? De ce, fiu de cățea cu fața ascuțită?
- Eu am inventat moralitatea.
- Pappy a dovedit verticalitate când cretinul pentru care lucrezi
- încă mai făcea pe el în pantaloni!
- Dragă. - Pleacă.
- Vreau să fiu ceea ce vrei tu să fiu, dragă.
- Vreau ca tu și cu fetele să veniți cu mine.
- Să nu mai joace cărți și să nu mai învârtă zarul
- Ce faci aici, Pappy?
- Cineva te-a lăsat să intri contra niște rachiu?
- N-o să mai fie râsul tău în Noiembrie.
- Pappy o să fie cel ce va râde atunci.
- Nu o să aibă alt râs. - O să fie tot râsul obișnuit.
- Sunt și fiicele mele, Penny.
- N-ai auzit niciodată de...?
- Ce regretă permanent...
- Sunt omul
- Regretelor permanente
- Am avut parte numai de necazuri...
- Al naibii să fiu! Sunt Băieții cu Fundul Sfrijit!
- I-am zis la revedere
Bătrânului Kentucky
Locul în care m-am născut și am crescut
Locul în care el
S-a născut și a crescut...
- Sfinte Sisoe! Băieții ăștia au dat lovitura!
- Dar, Pappy, sunt de-ai concurenței.
- Stai o clipă.
- Lumii nu-i pasă de-ai cui sunt.
- Sunteți corcituri. Toți e corcituri!
- Dați-mi un microfon!
Dați-mi un microfon!
- Băieții ăștia nu e albi. La naiba, nu-i nici măcar de modă veche.
- Se întâmplă să știu, doamnelor și domnilor,
că formația asta de anticreatori, în seara asta chiar,
a interferat cu o poteră de linșaj, care își îndeplinea datoria.
- E adevărat!
- Vedeți, aparțin unei anumite societăți secrete.
- Nu cred că mai trebuie să-i spun numele, nu-i așa?
- Lasă-i să cânte! Continuați!
- Și acești băieți de colea,
și-au bătut joc de toate obiceiurile și ritualurile noastre sfinte.
- Muzica asta s-a încheiat, bine?
- Și am...Nu! Hei!
- Hei, nu am...ascultați-mă.
- Oameni buni, ascultați-mă. Am...
- Acești băieți au întinat o sfântă cruce.
- Am venit aici să petrecem!
- Și sunt condamnați, oameni buni, fugari evadați de la ferma de muncă.
- Acum, oameni buni, acești băieți trebuie predați autorităților.
- Criminali!
- Și știu dintr-o sursă de mare încredere
că acel negru și-a vândut sufletul diavolului!
- Stați o clipă, oameni buni. E adevărat!
- E adevărat!
- Stați o clipă.
- Sunteți, sau nu sunteți electoratul meu?
- Nu!
- Sunteți, sau nu sunteți electoratul meu?
- Nu!
- Sunteți, sau nu...
- Sunteți, sau nu sunteți electoratul meu?
- Haideți, oameni buni.
- Nu. Sunt Homer.
- Sunt prietenul omului mărunt.
- Asta nu-i cinstit! Hei! Haideți!
- Haideți, avem o mică neînțelegere la miloc. La naiba!
- Ar fi bine să-ți spun
Singura mea iubire
Că nu m-am așteptat
Să te văd din nou
Căci sunt obligat să merg
Pe calea ferată spre nord
Poate c-o să mor în acel tren
Poate c-o să moară în trenul acela...
Să fiu al naibii! Ocazia bate la ușă!
Dați-vă din calea mea!
Sunt doar un străin
Dacă-ți vei revedea
Vreodată bărbatul...
Dar vă fac o promisiune
Și fiți siguri de asta
Ne vom reîntâlni
Pe țărmul de aur al Domnului
Îl veți reîntâlni
Pe țărmul de aur al Domnului
- E minunat. E minunat!
- Doamnelor și domnilor,
cei de față și cei ce ascultați de-acasă,
măreț stat Mississippi...
Pappy O'Daniel, guvernatorul...
vrea să le mulțumească celor de la Soggy Bottom Boys pentru această minunată interpretare.
Și se pare că singurul om din acest stat măreț
care nu iubește muzica
este stimatul meu oponent la viitoarele alegeri, Homer Stokes.
N-ai cum schimba gustul omului.
Mi s-a părut că mustea de ură și pizmă
împotriva celor de la Soggy Bottom Boys
pe seama trecutului lor aspru și scandalos.
Se pare că Homer Stokes este tipul de om
care vrea să arunce prima piatră.
- Ei bine, eu sunt de-al vostru, oameni buni.
Sunt un creștin capabil de iertare și uitare, și zic...
dacă zburdălniciile și greșelile lor îi urmăresc...
- Așa e sau nu-i așa?
- Da, domnule, așa e.
- Ei bine, atunci zic,
prin puterea atribuită mie,
că acești băieți sunt iertați!
- Și mai mult...
În al doilea mandat al lui Pappy O'Daniel,
acești băieți îmi vor fi sfetnici de încredere!
- Ce înseamnă asta, Everett?
- Ei bine, se pare că tu, cu mine, cu Pete și cu Tommy o să fim
puterea din spatele tronului, ca să zic așa.
- În regulă.
- Așa că, fără s-o mai lungim, și ca să parafăm candidatura mea,
Soggy Bottom Boys
or să conducă corul la interpretarea melodiei "Ești raza mea de soare".
- Nu-i așa, băieți?
- Unul din șlagărele noastre favorite.
- Fiule...o să ajungi foarte departe.
Ești raza mea de soare
Singura mea rază de soare
Mă faci fericit
Când cerul e înnegurat
N-o să știi niciodată, dragă
Cât de mult te iubesc
Te rog nu-mi lua
Raza mea de soare
- Bănuiesc că Vernon T. Waldrip o să fie pus pe liber.
- Poate că aș putea să-i pun niște pile,
să-l angajeze ca îngrijitor sau dresor de câini sălbatici.
- Deci, nunta a căzut, d-ră Wharvey?
- McGill. Nu. Nunta va avea loc după cum s-a planificat.
- Cu o schimbare de personaje.
- Eu și cu micuța doamnă o să adunăm cioburile
și o să refacem nodul ce ne lega, "mixaforic" vorbind.
- Și voi sunteți invitați, bineînțeles.
- La naiba, sunteți cavalerii de onoare.
- Am deja inelele.
- Unde e inelul tău? - Nu l-am mai purtat de la divorț.
- Trebuie că a rămas sus pe bufet, în vechea cabană.
- Al lui Vernon era încrustat cu bijuterii.
- Acum e momentul să-l cumperi de la el foarte ieftin.
- N-o să ne căsătorim cu inelul lui. Ai spus c-o să te schimbi.
- Doar o veche meteahnă. - N-o să fie nici o nuntă.
- E doar un simbol, dragă. - Nici o nuntă.
- Mergem cu tine să-l luăm.
- E doar...Mai taci, Delmar. E doar un simbol.
- Am zis ce aveam de zis și am numărat până la trei...
- A numărat până la trei... La naiba.
- A numărat până la trei. Fiu de cățea!
- Ai idee cât de departe e cabana aia?
- George?
- Salutare, băieți!
- Omulețul ăsta l-a prins în sfârșit pe criminalul secolului.
- Se pare că va ajunge pe scaunul electric George Nelson!
- Da, o să mă electrifice. O să ard ca o lumânare romană!
- 20.000 de volți aruncați asupra celui pe care-l vedeți!
- O să sug toată energia din statul ăsta!
- O să-mi iasă scântei din cap și fulgere din vârful degetelor!
- Sunt George Nelson, și mă simt de parc-aș avea trei metri!
- Se pare că George e din nou în formă.
- Ucigașul de vite!
- Ei bine, ați ajuns cel puțin să vedeți vechiul conac,
casa în care am petrecut atâtea zile fericite în sânul familiei
refugiul meu, dacă vă place așa, cu un mândru stejar în față
și un leagăn micuț și vesel atârnat de el.
- Unde e leagănul acela micuț și vesel?
- Capătul drumului, băieți.
- Nu. Așteaptă o clipă. - Să-i dăm drumul, băieți.
- A avut ceva curbe și coteli, dar acum v-a adus aici.
- Stai o clipă.
- Ați evitat soarta și m-ați evitat pe mine pentru ultima oară.
- Legați-le mâinile, băieți. - Nu poți face asta acum.
- N-am știut că o să aduceți și un prieten.
- Va trebui să aștepte la rând, să împartă mormântul cu unul din voi.
- Nu poți face asta, tocmai am fost iertați de către guvernator.
- S-a transmis și la radio. - Așa e?
- Ei bine, noi n-avem radio.
- Doamne, ai milă.
- Tu
Trebuie să pleci
Spre valea singurătății
Tu
Trebuie să...
Nu se leagă.
Nu așa e legea.
- Legea? Să pleci...
Legea e o instituție omenească.
Nimeni altcineva
Nu-ți poate lua locul, nu...
Poate că ar trebui să începeți să vă spuneți rugăciunile.
Trebuie
Să pleci...
- O, Dumnezeule. Everett?
- Tommy, îmi pare rău că te-am băgat în asta.
- Bunule Dumnezeu... Ce facem?
- De unul singur...
- O, Doamne...
Te rog uită-Te în jos la noi, niște bieți păcătoși.
Te rog, Doamne.
Vreau doar să-mi mai văd fetițele încă o dată.
Am fost separat de familia mea atâta amar de vreme.
Știu că mă fac vinovat de trufie și afaceri necurate.
Îmi pare rău că Ți-am întors spatele.
Iartă-mă.
- Suntem neajutorați, Doamne.
- De dragul familiei mele, de dragul lui Tommy.
Pentru Delmar și pentru Pete.
Lasă-mă să-mi mai văd fiicele o dată, Doamne.
- Ajută-ne, Te rog.
Trebuie să pleci
Spre valea singurătății
Da, domnule, tu,
trebuie
Să pleci
Acolo
De
Unul singur
Nimeni altcineva
Nu-ți poate lua locul
Tu
Trebuie
Să pleci
Acolo
De
Unul Singur
- Un miracol. A fost un miracol! - Delmar, nu fi ignorant.
- Ți-am spus doar că or să inunde valea asta.
- Nu! Nu e așa! - Ne-am rugat Domnului și El s-a milostivit de noi!
- Ei bine, nu dă greș niciodată.
- Încă o dată, capete seci, dovediți că vă lipsește intelectul.
- Există o explicație perfect științifică.
- Parcă nu refrenul ăsta îl cântai mai devreme, la spânzurătoare!
- Orice ființă umană face asta în momente de stres.
- Nu, au inundat valea asta
ca să poată electrifica întregul stat blestemat.
- Da, domnule, sudul o să se schimbe.
- Totul se va desfășura pe bază de plăți.
- Gata cu jongleriile spirituale și cu căile lăturalnice.
- O să vedem o lume nouă, mai bună, în care avem locurile bine marcate.
- Da, o veritabilă eră a înțelegerii.
- Ca aceea care a fost în Franța. Nici o clipă mai devreme.
- Nici o clipă mai devreme.
- Hei, uite-l pe Tommy.
- Tommy, pe ce călărești acolo?
- Bufetul de corespondență.
- "Totul e bine când se sfârșește cu bine" a zis un poet.
- Așa e, dragă.
- Nu m-ar deranja să-ți zic că sunt nespus de încântat
că zilele mele de aventură au ajuns la un sfârșit.
- E timpul ca bătrânelul ăsta să se bucure de ceva repaos.
- Asta-i bine, dragă.
- Am fost după inelul acela, deasemenea.
- Orice altă formație n-ar fi făcut-o.
- Asta a fost predestinată.
- Soarta mi-a zâmbit.
- Ăsta nu-i inelul meu.
- Ce? Nu e inelul tău? - Ăsta e al mătușii Herlene.
- Spuneai că e în bufetul de corespondență. - Am zis că am crezut că e.
- Nu, ai zis... - Sau sub saltea.
- Sau poate în șifonier.
- Ei bine, îmi pare rău, dragă.
- Am nevoie de inelul ăla.
- E la fundul unui blestemat de lac.
- Un lac de 9.000 de hectare.
- Nu-mi pasă nici dac-ar fi de 90.000. Nu eu l-am făcut.
- Am numărat până la trei. - Nu, așteaptă, dragă.
- Să găsești un inel în mijlocul unei așa de mari întinderi de apă...
e o sarcină al naibii de eroică!
S F Â R Ș I T